Tro det eller ej, men kartan visar en gömd skatt i Stilla havet.
-På ön Bongo Bongo. -Den finns ju inte ens på kartan.
-Jag behöver ett par tusen. -För att spela på hästar, ja.
-Jag? Aldrig. -Kusarna känner dig.
Jag fick sex tropiska sjukdomar på den där ön.
-Här är 2 000, men jag varnar dig... -Jag åker i morgon bitti.
I gryningen.
Skatten är större än Ali Babas.
-Den bara väntar på dig. -Visst...
SNEDSEGLARNA
Översättning: Niclas Balinder www.broadcasttext.com
-Hej, Alan. En drink till? -Nej, tack. Jag är pank.
-Otur i spel igen? -Ja, tyvärr.
Jag förlorade just 2 000 dollar, och det var inte mina pengar.
Vill du ha ett stalltips? Ett uppgjort lopp. Sätt allt på Big Phil.
Du blir stenrik.
Big Phil? Chocolate är favorit, det är Friscos häst.
Vi snackar om Chicagomaffian. De spöar upp jockeyn.
De har spelat på Big Phil.
-Big Phil? Tack, Linda. -För vad? Jag har inte sagt nåt.
Så Chicagomaffian tror att Chocolate ska bryta benet?
Ja, de har satsat stort på Big Phil. Vi har 30 000 på Chocolate.
-Bra. Sätt 15 000 till på Chocolate. -Han skulle ju inte vinna, Frisco.
Chocolate vinner. -Ni får fixa Big Phils jockey.
Vad vet idioterna i Chicago? Jag tar inte order från främlingar.
-Hur ska tjejerna fixa jockeyn? -De rider honom.
Tjena.
Vad gör du här? Spelar du på förlorare igen?
Nej, jag har lärt mig en läxa. Spelar du på Chocolate?
-Han är säker. 15 000 blir 30 000. -Vänta.
Jag vet en kille som betalar 4:1.
Vi kan dela på vinsten. Din chef behöver inte få veta.
-Okej. -Vänta.
Låt mig sköta det här. Bookmakern är diskret. Ni kan lita på mig.
Ja, annars slår vi ju ihjäl dig.
Ta det lugnt nu. Kom till bordet med pengarna.
Belfegor tar täten före Calamity Jane, Chocolate och Big Phil.
-Vi får 2:1 på Chocolate. -Fantastiskt.
Skål för vår välgörare. Skål för Chocolate!
På upploppet leder Belfegor...
Var är Big Phil? Jag har spelat på honom.
Han ligger sist. -Kom igen, Chocolate!
20 meter kvar! Chocolate vinner med en noslängd!
Vinnare i lopp 4: Chocolate, före Belfegor och Calamity Jane.
Där är han. Ta honom!
Farbror Brady! Öppna! Det är ju öppet...
Farbror Brady, det är jag! Vakna!
-Vad är det? -Goda nyheter. Jag ska åka.
Men jag behöver 15 000 och kartan. Litar du inte på mig?
Jag litar inte på nån. Allra minst på dig.
Kom inte tillbaka utan pengar.
Vakna! Allt är ju klart. Du kan inte hoppa av nu.
-Hejsan. -Vad hände med mina 15 000 dollar?
-Va? -Är du döv? Hans 15 000 dollar.
-15 000? Vilka är ni? -Försök inte.
Jag fattar. Ni tror att jag är Alan. Jag är Johnny, hans tvillingbror.
-Jaså? -Ja, det här händer jämt.
Ingen fara, vi skriver ditt namn på din brors grav.
Vänta lite!
Grabben, du verkar ligga risigt till. Ta den här och stick.
-Jag har redan ätit frukost. -Kartan ligger i den. Stick nu.
Vad mycket vatten. Jag behöver en båt.
-Jag skojar bara, jag har en båt. -Håll rätt på kartan. Skatten finns.
Hoppla, Silvia!
-Tappa honom inte. Ser du honom? -Nej.
Charlie O'Brien blev berömd-
-när han åt 150 portioner bönor i en måltid.
Ett annat av mr O'Briens rekord är 200 hamburgare i ett mellanmål.
Det är ett stort nöje att få presentera mr Charlie O'Brien!
Ur vägen, ungar.-Tror ni att ni klarar jordenruntseglingen?
Självklart, tack vare hemgjord marmelad från Puffin Brothers.
Och prispengarna på 20 000 dollar.
Det är mycket energi i Puffins marmelad.
Charlie O'Brien, då! Hur känns det att segla alldeles ensam?
Vad kommer ni att sakna mest ute på öppna havet?
-Med en burk Puffy klarar jag allt. -Ni är inte helt ensam.
Papegojan Paquito följer med.
-Gillar Paquito Puffins marmelad? -Fråga honom.
Paquito, gillar du också Puffins marmelad?
Mamma lade ett ägg! Mamma lade ett ägg!
Där kastar han loss!
Lycklig resa, Charlie!
Mamma lade ett ägg! Mamma lade ett ägg!
Sylt över bord...
Marmelad...över bord.
-Puffin...över bord. -Mamma lade ett ägg!
Håll klaffen, annars stoppar jag upp marmeladen du-vet-var på dig.
Ett par minuter till, sen är de färdiga.
Lägg inte näbben i mina bönor. Förstått?
Uppätna? Hur då? Är du en papegoja eller en noshörning med vingar?
-Se på mig när jag pratar med dig. -Mamma lade ett ägg.
Och pappa ska lägga dig i stekpannan. Jag ska plocka dig.
-Pappa! -Pappa gillar inte böntjuvar.
Paquito ljuger. Det blir tre dagar i buren.
Du fiser säkert hela natten.
Charlie! Kom ut!
-Tjena, grabbar! -Är allt väl?
Jag såg att du dumpade din sponsor.
-När ska du sluta med ensamseglingar? -När jag får en större båt.
-Det finns inte plats. -Det gör det väl aldrig hos dig?
-Behöver du nåt? -Nix, men hälsa på lite då och då.
-Okej. Funkar radion? -Inga problem.
-Bra. Klart slut, kapten! -Uppfattat!
Jaha, Paquito. Det är inte du som är tjuven.
Vi har en bönätande tjuv ombord.
Var är du? Jag ska mata dig med din egen lever.
Var är du?
Straffet blir värre ju längre du gömmer dig.
Göm dig du, din kloakråtta. Jag hittar dig förr eller senare.
Ja, ja...
Då så, Paquito. Den här biffen räcker till en ardennerhäst.
Den är som ett flodhästlår. Den får lufta sig lite.
En tjuv kan bli frestad av en sån jättebiff, eller hur?
Duktig pippi. Jag låtsas att jag pysslar med radion.
-Ta dig i häcken! -Detsamma. Då så. Halleluja.
Slupen Puffin till kustbevakningen. Kom!
-Vad är det, Charlie? Kom! -Jag ville bara säga...
...att bytet är fast i min mast.
-Va? Sitter bytet fast i din mast? -Mer eller mindre.
Inga krypterade sändningar. Lämna våglängden, Charlie.
Den har lämnat däcket och fisken hoppar. Klart slut.
Okej, din snyltgäst...
Då så.
-En fripassagerare, va? -Jag heter Alan.
Vänta, allt har en orsak. Jag tänkte förklara vad som har hänt.
-Några gangstrar vill döda mig. -Jag med.
De trodde att jag var nån annan. Din båt var min sista chans.
-Din eländiga skeppsråtta. -Jag kan betala för mig.
-Betala? Du ska få en spark i ändan. -Kan vi inte diskutera saken?
-Akta, vattnet är kallt. -Hjälp mig upp.
-Det är olagligt att lämna mig här. -Ingen lär sakna dig.
Det är olagligt! Det här ska du få ångra.
Min död kommer att ge dig samvetskval.
Åh nej.
Du har sällskap klockan tre.
Den är till och med farligare än jag.
-Är du ombord? -Ja.
Den är nästan lika stor som du, kapten.
-Sätt av honom på Kaninön. -Okej. Klart slut.
Det var det. Du får göra kaninerna sällskap, sen drar jag.
Du måste ge mig bröd och vatten för 30 dagar. Det blir tufft för dig.
-Här. -Så snällt.
Jag kunde ha dumpat dig över bord som en rutten fisk.
Jag föll i, och du räddade mig. Det är en förmildrande omständighet.
Nu är jag inte fripassagerare, utan skeppsbruten.
Det kvittar vad du är.
Du ska göra ren kabyssen och kajutan, hålla kursen och kolla seglen.
En fripassagerare får inte navigera.
Nej, men du är skeppsbruten. Börja skura.
Sätt fart, matros. Och ge mig filten, jag ska sova.
-Håller vi kursen? -Ja. Väck mig klockan fem.
Inte tidigare?
-Bara om du ser en flygande val. -Ja, kapten.
O'Brien på motorseglaren Puffin.
Atmosfäriska förhållanden stämmer inte med prognosen. Bekräfta.
Puffin till California 2. Kom.
Svara, California 2. Kom.
-California 2...-Vad vill du? -Titta på molnen. Det blir oväder.
Jag avgör om vi ska titta på molnen. Gör som jag säger.
Svara, California 2.
-Är nåt på tok? -Nej, men radion fungerar inte.
-Och det växer träd mitt i havet. -Det är nog bara en våg.
-Ge mig dubbelkikaren. -Va?
Jaså, fältkikaren.
Här...
Här, ta emot.
Nej!
-Du tappade din dubbelkikare, kapten. -Tappade jag den?
Jag behöver ingen kikare för att se att det där är en ö.
-Det kanske är en hägring. -Du ser den ju också.
Ja, nu ser jag. Det är en ö.
-Du ser bra utan kikare, kapten. -Problemet är att den inte är utsatt.
Det ska inte finnas några öar inom en radie av 320 km.
Vi kanske hade god vind. Det kanske är Kaninön.
Visst, håll klaffen.
Kursen är rätt, och då ska det inte finnas land där.
Så antingen har jag eller kompassen fått spader.
Om det är vad jag tror så kan du hälsa hem.
Åh nej.
Det där mår kompassen inte bra av.
-Hur många böner kan du? -Fader vår...
...Ave Maria, syndabekännelsen... Gör inget som du får ångra.
Jag gör det först, så får vi se om jag ångrar mig.
-Kom tillbaka! -Vi måste prata om det.
-Jag kan förändra ditt liv. -Jag ska förändra ditt!
Vänta, jag menar det. Skeppsbrutna ska överlämnas till myndigheterna.
Jag ska överlämna dig till hajarna. De är opartiska.
Vänta!
Båten!
Kom igen, kapten. Du klarar det!
Du är snart ifatt. Simma på!
-Glöm det, kapten. Sånt är livet. -Tusen tack.
Ön är vår enda chans. Följ mig.
Jäklar!
Charlie... Kapten, menar jag. Förlåt, jag...
Kapten?
Jag måste berätta sanningen om hur jag hamnade på din...
Närmare? Okej, som jag sa...
Ännu närmare? Okej, vänta.
Jag är ledsen för kompassen.
Jag mixtrade med den. Det är mitt fel att vi hamnade här.
Men jag hade ett riktigt bra skäl.
Det är en öde ö, som inte finns på några kartor. Förstår du?
-Lita på det, din råtta! -Lugna dig.
Lugna mig? Jag förlorade min båt och kontraktet med marmeladtillverkaren-
-bara för att bli skeppsbruten på en öde ö med en skojare.
Inte kokosnöten. Det är du för snäll för.
Det finns ingen här som hatar intensivare än jag!
Du lämnade rodret. Det var därför du förlorade båten.
Hajen borde ha fått dig.
Hur ska vi komma tillbaka när vi har hittat skatten?
-Vilken skatt? -En gömd skatt.
Den är värd miljoner dollar, och den finns här på ön.
-Är det sant? -Jag kan bevisa det.
Det här är min farbrors karta.
Han har meningit och fransosen, annars hade han åkt själv.
Ska jag tro på en skattkarta ritad av din farbror-
-som har fransosen och meningit?
Lugn, Charlie...kapten.
Okej, jag är lugn.
Vi måste tänka efter. Vi är skeppsbrutna på en öde ö.
Om jag inte dödar dig nu, är det för att jag kanske vill äta dig senare.
Vi går åt varsitt håll. Om ön är på riktigt, möts vi på andra sidan.
Annars ses vi inte mer, vilket jag innerligt hoppas.
Fördömda, lömska skeppsråtta.
Fördömda orm!
Var hittade han geväret?
Han har hittat ett gevär. -Är du galen, kapten?
-Du försökte döda mig. -Det var du som började skjuta.
-Var hittade du geväret? -Jag har inget gevär.
Vi är ju ensamma på ön. Var har du geväret?
Förstår du inte att andra också letar efter skatten?
-De är ute efter dig, Charlie. -De siktar inte på mig.
-Vi måste sticka. -De sköt från väst. Vi går mot öst.
-Det där är syd, inte öst. -Du håller kartan upp och ner.
Charlie... Charlie?
Ska vi hålla ihop från och med nu?
Hur motbjudande det än är, så låter det vettigt.
-Bra, då drar vi. -Här är det jag som ger order.
-Ge order, då. -Vi drar.
Om de skjuter på oss, måste skatten finnas här. Brady hade rätt.
-Min farbror. -Det ligger i släkten...
Jag är ledsen för båten. Och papegojan. Och marmeladkontraktet.
-Men jag har Bradys karta. -Du går mig på nerverna.
Följ mig. Skatten kommer att göra dig historisk.
Charlie? Var är du, Charlie?
Håll klaffen.
-Följ mig, så blir du historisk... -Hur kom du dit ner?
Jag följde efter en idiot.
Jag undrar varför nån bygger en bunker mitt i djungeln.
För att gömma skatten.
Farbror Brady glömde sin hjälm.
Enligt kartan kan det vara här.
Det här har varit amerikanska arméns tillhåll.
Titta här: uniformer, utrustning, snuskburkar.
Cigaretter. Utan filter.
-Det här låter gott. -Vad då?
Det står: "Endast Puffin ger dig energi, styrka och hälsa."
-Släng den. -Varför det?
Förlåt, jag glömde.
Vi kollar vart gången leder.
-Går vi österut? -Håll klaffen.
-Det liknar en dörr. -En dörr...
-Ska jag gå först? -Ja.
-Vi har besökare. -Amerikaner?
De är främlingar. Det här kräver diplomati.
Hej.
Jag tror att de är antropofager.
De liknar vanliga vildar.
Hör du! Kom hit.
-Jävla typer! -Vad sa han?
En i taget.
Yankeeinkräktare. Döda er!
-Inkräktare? -Fattar du nåt?
-Vi är inkräktare. -Vem är han?
-Anulu hämta Mamah. -Vi har också en mamma.
Mamah är drottning över Bongo Bongo.
Ni är fångar. Följ med.
-Han säger att vi är hans fångar. -Okej, visst...
De kommer!
Han är som sin stackars far. Krigisk. Han tycker om krig.
Men ni ser fredliga ut. Ni är mina gäster.
Och mina döttrars gäster.
Ers höghet.... Frun. Jag förmodar att ni är drottningen.
Ja, och jag heter Mamah.
Ni är amerikaner. Hur kom ni hit?
Det är en lång historia. Kaptenen kom ur kurs.
Men det är bäst att låta saken bero.
Vi blev nästan skjutna när vi steg i land.
Vi har inga vapen. Vi är ett fredligt folk.
Såvida inte... Kamasuka, den japanske soldaten.
När amerikanerna gav sig av efter kriget-
-fortsatte han att kriga.
-Han bor i ett fort. -Har ingen sagt att kriget är slut?
Han tror inte på det. Men vi lämnar varann i fred.
Vart ska du?
Vad håller du på med?
Får jag ställa en personlig fråga av rent vetenskaplig nyfikenhet?
Går det några rykten om en gömd skatt här på ön?
Det finns ingen skatt på Bongo Bongo.
Är du nöjd nu? Det finns ingen skatt. Släpp det där nu.
Bongo Bongo är vår skatt. Full av lycka, glädje och skönhet.
Döda amerikaner! Anulu kämpa!
Jag beklagar. Vår häxdoktor är också krigisk.
Jag kan inget göra. Det är en urgammal sed.
Främlingar accepteras bara om de segrar i tvekamp.
-Vem ska vi besegra? -Stammens hövding.
Jag kan inte slåss mot er, drottning Mamah.
Inte mot mig, mot honom.
Får jag säga en sak?
Tjockisen säger att du inte kan besegra en grapefrukt ens.
Han.
Han säger att han vill börja med dig.
-Vad står på? -Piraterna från Barracuda kommer.
De tar mitt folk som slavar. De tar pojkar och flickor.
De tar två tiggare som er också. Göm er!
-Bara snygga tjejer och stiliga män. -Jag vill välja männen.
Din rackare. Men inga stolpskott den här gången.
-Vem väljer tjejerna? -Gissa två gånger!
-Vem väljer tjejerna? -Jag väljer tjejerna.
Han väljer tjejerna!
Sätt på dem, spöa dem, ta dem! Är ni redo, karlar?
Var är de?
Var är de, idiot? Varför ser vi inga brudar?
Där sa du nåt. Kolla i hyddorna.
-Sätt igång. Jag väljer kvinnorna. -Han väljer kvinnorna.
Skäms på dig!
Ge häxdoktorn en borste. Håret står ju åt alla håll.
-Säg om det där, din pajas. -Ska Anulu säga om?
Vad lyssnar du på för nåt?
Kom ut! Ni har tre sekund...
Här bestämmer vi. Jag får visst lära dem en läxa.
Försök med båda fötterna.
Ta hand om bjässen!
-Vänta, så ska jag visa. -Med båda fötterna?
Anulu säger till Mamah att du har förstört svärdet. Spetsen är borta.
Hälsa hem, din amöba.
Släpp mig!
-Chefen! -Rör mig inte.
-Vi sticker! -Va?
-Ta av dig hörlurarna, din fjant! -Den här vägen!
Skynda er!
Vi kommer tillbaka. Vänta bara!
-Skynda er. -Va?
-Ta av dig hörlurarna. -Vad sa du?
Hjälp mig upp.
Du tappade din hatt.
Enligt kartan ligger skatten begravd under Kamikazes fort.
Han heter Kamasuka. Men jag är inte intresserad.
Ger du upp? Jag trodde att du var tuffare än så.
Jag vill inte få en kula i huvudet.
Han tror att kriget pågår ännu. Han har hatat oss i över 30 år.
-Kan vi inte säga att kriget är över? -Då dödar han både oss och sig själv.
Det är rena självmordet.
Jag vet hur ni kan komma åt Kamasuka.
Ni räddade oss från piraterna, vi ger er krigsvagn med kanon.
-Var är Anulu? -Kom, Anulu!
-God banan. -Vart för han oss?
-Hur ska jag veta det? -Han babblar bara om bananer.
-Ser man på. En japansk stridsvagn. -Nu har Kamasuka inte en chans.
-Jaså? Vem ska starta plåtburken? -Problemet är vem som ska köra.
Det är den lätta biten. Hoppa in och gör som jag säger.
-Ja, kapten. -Håll klaffen.
Ja, nu dansar vi tango.
Kan du hålla käften? -Hur ser den ut inuti?
-Ratten är borta. -Det finns ingen, den har styrspakar.
-Här är de. -Bara det finns soppa kvar.
-Finns det en vev? -Vilken vev?
-En startvev till motorn. -Men säg det, då.
Terminologi. Man ska kalla saker vid deras rätta namn.-Anulu, här.
Vi ska inte utbyta gåvor. Sätt igång!
Är du klar? Sitter du i förarsätet?
-Ja. Vad gör jag nu? -Öppna bränsleinsprutningen.
-Var är den? -Okej...
Allt står på japanska, Charlie.
-Är du beredd? -På vad då?
-Framåt! -Den rör sig inte ur fläcken.
Släpp bromsen.
-Tur att soppan tog slut. -Du kunde ha bromsat.
-Kör du. -Det ska jag.-Det räcker, Anulu.
Nu går vi i krig. Ser du min hjälm? General Patton-krigare.
-Flytta på dig. -Ja, kapten. Du bestämmer.
Just det. Här avfyrar man kanonen.
-Tänk, jag trodde att det var tutan. -De här båda startar motorerna.
Då så.
Okej.
Krig! Patton!
Öppna! Anulu vill åka.
Öppna!
Anulu är ovanpå stridsvagnen. Han vill att vi öppnar.
-"Ta höger", säger han. Gör vi det? -Ja.
Det där måste vara fortet på kartan.
-Hur får vi ut Kamikaze därifrån? -Anulu?
-Vad finns det i fortet? -Stor pistol med ammunition.
-Vad ser du? -Inget. Men nu kommer han ut.
Jag ser hans ögonvitor.
-Och han ser våra. -Amerikaner!
-Vad gör han? -Han klättrar upp i tornet.
-Varför skjuter han inte? -För att han tror att vi är japaner.
-Vad hände? -Jag vet inte.
Vänta på mig!
-Varför skjuter han. -Ingen aning.
Han kastar handgranater!
Kamasuka, jävla typ!
Hitta en granat och ladda kanonen.
-Kanonen! -Ja, kapten!
-Vilken sort, kapten? -Den här.
Bra, håll den andra.
-Laddat och klart. Ge order. -Nu!
Kusten är klar.
En handgranat. Akta dig!
-Stilla! -Ingen ammunition, yankee!
-Banzai! -Banzai!
-Nej, jag säger banzai! -Banzai!
Banzai!
Sluta leka krig.
Var är Kamasuka? Pappa Kamasuka.
Yankee med stridsvagn är en stor krigare.
Jag är också en stor krigare, men jag förlorade mot en stridsvagn.
Hur fick de tag i den, Anulu? Vem gav dem den?
Jag, pappa.
Mamah sa åt mig att ge dem den.
-Det låter som om han är din son. -Tyvärr, ja.
För 30 år sen var Mamah en vacker prinsessa. Inte som i dag.
Jag var ensam och sökte sällskap som alla hedervärda män.
Mamah och jag träffades varje kväll under de höga palmerna vid floden.
-Och Anulu blev resultatet? -Men jag försköt den idioten.
Nu är jag vanärad. Jag ber om tillåtelse att dra mig tillbaka.
Visst, om det gör dig glad.
-Nu gräver vi, Charlie. -Ge mig spaden. Jag gräver snabbare.
Tänker Kamasuka begå harakiri?
Det kanske han gör.
-Stopp där. -Sluta!
Lägg av! Sluta leka soldat.
Kriget slutade för 36 år sen. USA och Japan är sams nu.
Jag är vanärad. Jag tillhör en stor krigarätt.
De har nya krigare nu, med moderna vapen.
Och elektroniska klockor med musik inuti. Titta.
Jag har alltid älskat klockor. Krigsministern Kawasaki också.
Just det, han med minimotorcyklarna.
-Var är kapten Fujiyama? -Katzenjammer är en tecknad serie.
Eller inte.
I dag är Japan världens viktigaste industrination.
De tillverkar radioapparater och bilar. Känner du till Toyota?
Ja, det är min faster. Hon är en berömd glädjeflicka.
Jag har en faster Honda.
Jag har kämpat förgäves. Jag blir galen!
Säg inte så. Du är antagligen galen, men det är min kompis också.
Du har visst hittat en vattenåder. Du, tjockskallen?
Du, Kamasuka... Jag gräver efter en gömd skatt.
Vet du var den är?
-Ett gömt skratt? -Där ser du, han vet inget.
-Det finns inget gömt "skratt". -Jag vet att den är här, Kamasuka.
-Är det därför du har kommit? -Var så säker.
Jag vet nog vad du menar. Följ mig.
Förut var dörren låst och den hade två vakter.
Men vakterna är inte kvar, så jag kan öppna.
Kom.
Milda makter.
Så ja. Är det här vad ni letar efter?
Skatten. Skatten!
Skatten!
Skatten...
Ska du tuppa av, nu när du hittar skatten?
Vilken massa deg. Hundratals... Miljoner dollar.
-Miljarder. Men helt värdelösa.
Värdelösa?
Vi kan sätta in dem på banken och leva på räntan.
Det finns inga banker på Bongo Bongo, och ni kommer inte härifrån.
-Vi bygger en flotte. -Det är en för lång resa.
Örn. Stor fågel.
-Titta. -Enligt kartan är det Bongo Bongo.
-Bradys berömda skattkammarö. -Annars kommer han att ångra sig.
-Det kanske han redan gör. -Ja, du bröt hans vänstra arm.
Om jag hade brutit högerarmen, hade han inte kunna rita kartan.
-Otroligt. Det är Frisco. -Känner du de där lirarna?
Ja. Det var de som jagade mig när jag gömde mig på din båt.
Du ska visst bli hajföda igen.
Vi hämtar stålarna och sticker sen.
-Sätt fart. -Låt mig komma ut först.
Enligt kartan ligger fortet bakom palmerna.
-De dödar för ingenting. -Vad gör vi? Vi har ingen ammunition.
Vi kanske inte behöver nån. Anulu, jag fick en idé.
Håll ihop. Den här vägen är det.
Norrut? Glöm inte att Brady är ett fyllo.
-Knip käft. -Sluta tjafsa. Rör på er.
-300 meter kvar. -Jag ser ingen.
-Desto bättre. -Men håll ögonen öppna.
-Hallå! -Vem är det?
Skjut inte. Jag heter Anulu.
-Ni letar efter skatten? -Vad fan vet du om den?
-Det måste vara kopian som Alan fick. -Alan hittade stor skatt.
-Han kom först! -Vänta!
Är du en duktig pojke? Jag är också en duktig pojke.
Om du berättar var skatten finns, får du en smak av Amerika.
Bra medicin mot liktornar.
-Ska vi gå? -Ja, visa vägen.
-Han slängde den. -Han går snabbt.
-Varför så bråttom? -Han springer.
-Var är skatten? -Hur ska jag veta det? Spring!
Kom tillbaka, din ananas!
Häråt!
-Okej, pappa Kamasuka. -Stilla!
Händerna på huvudet. Han är ganska skjutglad.
Ledsen, killar. Skattjakten är över. Vi hann före.
Vi får väl se. Jag visste att det fanns en skatt.
Trodde ni att vi var här på semester?
En fin bur väntar på er i byn.
Anulu, min son. Du vet vad du ska göra.
-Son till en jäkla japan... -Pratar du illa om min pappa?
Vänta, vad gör du?
Jag tackar er för att ni fick pappa och Mamah att gifta sig.
-Vad tänker de göra med oss? -Göda oss och sen slakta oss.
Kamasuka vill tala med dig.
Inte dig.
Får jag komma in, Ers Höghet? -Kamasuka...
Jag trodde att nygifta ville vara ostörda på bröllopsnatten.
-Min älskade make vill tala med er. -Vad gäller det?
Berätta.
Det här är hemliga order från överste Taranda.
De fick bara öppnas om fortet evakuerades, så jag öppnade dem.
Vad står det?
Det står att pengarna inte är värda pappret som de är tryckta på.
-Va? -Pengarna är falska.
-Är de falska? -Helt värdelösa.
-Man får inte en hamburgare för dem. -Det kan inte stämma.
Charlie dödar mig.
-Gud hjälpe mig, Mamah. -Förtvivla inte.
Du har hjälpt oss så mycket. Vi vill ge dig den här skatten.
Vi blir lyckliga om du tar emot gåvan.
-Vår enda skatt är nu din. -Tack, Kamasuka och Mamah.
Säg inget till Charlie om pengarna.
Han har säkert inget emot att jag behåller skatten som ett minne.
-Lämnar du ön? -Ja, tyvärr.
-Utan honom, hoppas jag. -Ni båda är oskiljaktiga.
Kamasuka, det är så länge sen.
Vill Charlie Yankee Dodo ha avokado?
Din usla, blåögda orm. Du tänkte lura mig.
"Kära skojare. Jag tar skatten för att väga upp för båten"-
-"och allt du ställt till med. Jag hoppas att vi inte ses mer. Charlie."
Charlie?
Alva.
-Förlåt? Jag hörde inte riktigt. -Åker du?
-Ja, det är lika bra. -Först ska du vyssa Alva.
Vad för nåt? Jaså, en avskedskyss.
En avskedskyss? Jag föredrar "vi ses", för Charlie kommer tillbaka.
-Charlie? -Åh nej.
Charlie.
Ula blir ledsen om Charlie åker.
Det är bara tillfälligt. Som jag sa till...
Jag är tillbaka innan du vet ordet av.
-Först måste Charlie vyssa Ula. -"Kyssa", heter det.
Åh, Charlie...
Förbaskat.
-Åk inte, Charlie. -Är det nån slags komplott?
Vänta på mig.
Vyssa mig som tecken på kärlek.
Ska jag vyssa dig?
Hallå? Finns det nån på den här frekvensen?
Kan nån höra mig? Kom.
Hallå? Finns det nån på den här frekvensen?
Det här är hangarfartyget Forrestal. Vi hör er klart och tydligt.
Uppge position och identifiera er.
Jag minns inte planets beteckning, eller var jag är. Kan ni hjälpa mig?
-Ni är ungefär 160 km från oss. -Skojar ni?
Bränslet räcker inte. Kan ni segla mig till mötes?
Varför startade ni utan tillräckligt med bränsle?
-Jag klantade mig. -Varifrån startade ni?
Jag startade från ön Chowkee för 25 minuter sen.
Flygfältet på Chowkee förstördes under andra världskriget.
Jag har ett pontonflygplan. Slut.
Ja, jisses... Var är min öl?
-Jag har den. -Din lömska...!
Nej, jag kan inte gå. Jag har ingen fallskärm.
Hur kom du ombord? Nej, säg inget.
Du lät flicksnärtorna uppehålla mig, så att du kunde gå ombord.
Du tänkte lämna mig på en nästan öde ö och sticka med pengarna.
Förresten så är de falska. Det är bara låtsaspengar.
-Falska? Efter allt besvär? -Det är inte mitt fel.
USA:s regering tänkte dränka Japan i falska pengar.
Jag ska döda dig, din skojare!
Vi störtar, Charlie!
Du borde skämmas som skyller på regeringen.
När finansministern får veta, ger han oss medalj.
Skulle regeringen ge oss medalj?
Vi ger pengarna till flottan så att skurkarna inte får dem.
Vi blir hjältar. Anropa Forrestal igen.
-Hallå? Charlie, Alan? -Det är störningar.
Alan? Charlie? Det är Kamasuka.
Kamasuka anropar Charlie och Alan. Jag hoppas att ni hör mig i skyn.
De onda piraterna kom tillbaka och gangstrarna är fria.
De vill ha skatten, men vi har den inte.
Ni måste säga att skatten inte finns på ön.
De säger att de ska döda kvinnorna och barnen. Hallå, Charlie och Alan?
-Försöker du lura mig, din kines? -Det är Frisco.
De lyfte utan skatten. Tala, annars skär jag halsen av dig.
-Jag skjuter skallen av dig. -Vi har pengarna. Låt dem vara.
Lugn, Alan. De kan inte ta emot vår signal.
-Vi kan inte bara lämna dem -Nej, det kan vi inte.
Forrestal! Jag har slut på bränsle, så jag måste landa på ön igen.
Vi hittade nåt som kan intressera er. Klart slut.
Det är inte min ensak, men har vi bränsle nog för att nå ön?
Nix.
Vi har ungefär åtta liter kvar, men vi klarar det nog.
-Hur då? -Som måsar som glider på vingarna...
...tills de kan landa. De styr med stjärten, dessa bevingade sjömän.
Vinden är deras vän, och instinkten är deras vägledning.
Vind, luftströmmar, instinkt... Bra.
Men de kan flaxa med vingarna. Vem ska göra det åt oss?
Våra skyddsänglar. Eller inte...
Håll tyst!-Det gäller dig också, flintskalle, och din infödingsson.
Odjur! Ni utnyttjar att Charlie och Alan inte är här.
Jag har den enda laddade pistolen på hela ön.
Det är sex patroner i den. Oddsen är på min sida.
-Herregud, sluta! -Håll tyst!
Nu är det bara två kvar. En till dig och en till din bananpojke.
Var inte rädd, min son. Alan och Charlie räddar oss.
Nej, pappa. Vi dör.
Alan, Charlie, skynda er! Rädda oss.
På dem! De är bara två, era nollor!
Sätt igång!
Alan, hjälp till!
-Här. -Tack.
Lugn, du är bara chockad. Stå stilla.
Utmärkt.
Se upp, Charlie! De är två!
God banan!
Skynda! Bananen blir mos.
Hur gick det, Anulu?
-Ledsen, Anulu.-Ska jag fixa honom? -Javisst.
-Tack. Mycket bra. -En snyting gör honom gott ibland.
-Mitt dåliga öga. -Mycket lustigt.
-Adjö. -Anulu.
-Mamah! -Vad gör du i kvinnoburen? Fy skäms!
Ingen skam, Mamah. Anulu är stor och stark.
Förbaskade svärd! Nej, inte fötterna igen.
Då får det bli händerna.
-Vänta. Är du redo? -Redo.
På dem, era kryp!
-På dem, sa han. -Döda dem! Mosa dem!
Gör köttfärs av dem! Det här ska de få ångra.
-Vad sa han? -Jag hörde inte, men jag fattar.
-Banzai! -Inta banzai igen.
-Allt väl? -Ja.
-Skyl mig. Jag tappade tupén. -Javisst, boss.
-Mitt huvud! -Förlåt.
Tack så mycket.
Tack, Alan och Charlie. Mamah vill tacka sina båda vänner-
-och erbjuder er mina tre döttrar.
Tre på två? Det kan bli kinkigt.
Forrestal larmade kustbevakningen. Vad var det jag sa?
Jag sa ju det.
Vi överlämnar kräken och skatten till militären. Göm er.
-Varför det? -Så att ni får vara i fred.
Alan är vis och Charlie är en profet.
Får jag ge dem en kyss?
Alan...och Charlie.
Göm er nu, allihop!
Tack, store krigare, men jag stannar på ön.
Er värld får mig att må illa.
-Alla dessa pengar... Är du säker? -Söker på vad?
-På att vi ska ge dem till militären. -Självklart.
De är ju falska, eller hur?
Vill du att jag ska tro, att du tänker nåt som du inte borde tänka?
Inte jag. Det är du som tänker på det.
265 miljoner.
270.
280 miljoner. 285.
Det är en ära att få vara den förste att gratulera. Ni har visat mod.
Dessutom är ni genomhederliga. Jajamän.
Tack, major. Alla laglydiga medborgare hade gjort likadant.
-Det är ju bara värdelöst papper. -Hörde du, Walters?
Jag skulle gärna behålla en bunt, med min lön.
-Menar ni att pengarna är äkta? -Javisst.
Flottan har letat efter dem i åratal. De fick inte hamna i orätta händer.
Hur mycket är det?
300 470 923 äkta amerikanska dollar.
-Hur mycket, sa du? -Och de är inte falska.
Under kriget spred vi ut att de var falska.
Japanerna gick på det.
Det här var 11. flottans lön.
Den enda som visste nåt var en kille som hette Brady, men han höll tyst.
Anteckna, Walt. Hitta Brady. Han förtjänar nån form av ersättning.
Ja, minst tre procent.
Tack igen, mr O'Brien. Det här måste hemligstämplas-
-men när presidenten får veta vill han säkert tacka er personligen.
-Charlie? -Är nåt på tok, mr O'Brien?
Nej då. Han är bara rörd.
-Vill ni ha skjuts? -Gärna för mig...
Nej! Jag har lite att reda upp här.
-Han också.-Eller hur? -Ja.
-Tack, men nej tack. -Okej, då åker vi.
-Uppsittning! -Hej då.
Kom ner, din blåögda råtta!
Överansträng dig inte. Räck mig handen.
-Kom tillbaka, din tiggare! -Nej, det lyser hat i dina ögon.
-Det är inte snällt, Charlie. -Nej, jag är inte snäll.
Jag hittade en sak till, major.
Den är nog inte värd nåt, men den tillhör de båda killarna.
Skicka den till antropologiska museet i Washington i deras namn.
-Kolla! Visst är den fin? -Jag har en i mitt skåp.
Avgudabild från ö i Stilla havet. 1400-talet f.Kr.
Donerad av två okända givare efter ett otroligt äventyr i Söderhavet.
Värderad till 10 miljoner dollar.
Som ordspråket säger: Den som förlorar en skatt, finner en vän.
Ja...
Eller inte.
Filmteamet tackar invånarna på "Ön" för deras medverkan-
-och lovar att aldrig avslöja var detta oförstörda paradis ligger.